Dostihy chrtů
13. 09. 2009, 3,073 viewsNerad bych, aby moje úvodní formule, že jsem se na focení těšil, působila otřepaně, ale bylo to tak. Já se zkrátka těším vždy. A na co že to bylo tentokrát? Na dostihy chrtů. Ty se konaly v kynologickém areálu na Krásné louce v Mladé Boleslavi. Jak jsem se od jednoho z chovatelů dozvěděl, prý jedna ze tří drah u nás. První a asi jediná potěšitelná skutečnost bylo parkování přímo v areálu, ač to běžně nedělám, protože nechci mít vlastní auto na fotkách, tak tady těch aut bylo tolik, že už nebylo co zkazit. V začátku jsem nastínil, že se jedná o kynologický areál, je tudíž během sezony hojně využíván i k jiným psím aktivitám, zejména k výstavám. Podle toho to tu vypadá. Prostředí tvoří velká šedá hala, konstrukce a administrativní budovy. Aby bylo pozadí ještě lepší, opodál za plotem je k nalezení továrna, ale aby to nevypadalo úplně beznadějně, tak je nutno podotknout, že jedna strana plotu je lemována topoly.
Psí závody se dělí do dvou skupin, pro malá a velká plemena. Rozdíl je ten, že se startuje z různých boxů, a závodí se na odlišné distance. Zatímco u větších plemen se beží lehce přes jedno kolo, tak u menších pod jedno kolo. Důsledek je ten, že u velkých plemen se dají pořídit dva záběry za závod a u malých jen jeden. Ještě před soutěžními běhy je kvalifikace a jsou tu k vidění i zkušební běhy začínajících psů. Někteří běhají bez čísel, někteří po jednom. Pravidla a důvody neznám, takže jen jako postřeh. Celá ta kvalifikační procedura trvala poměrně dlouho, já jsem byl se sebou velice nespokojený. Takový pes je zrádný sportovec, člověk nikdy neví, zda z boxu vyběhne, či se rozběhne za návnadou. Ovšem rychlost by těmto závodníkům mohl závidět nejeden jamajský sprinter, když jsou v dálce, jsou malincí a lehko sklouznou z ostřícího bodu, potom proletí kolem a fotky nestojí většinou za nic. Je neuvěřitelné, jak jsou ta zvířata elastická, v jeden okamžik se natáhnou jako stíny o páté a v další fázi jsou sotva třetinoví. Výsledkem byly často usekané nožičky nebo moc prostoru kolem. Nepříjemná je velikost psů, ta akorát zapadá do konstrukce za nimi, po níž jezdí umělá návnada. Zbavit se jí je z boku nemožné. Ideální by byl pohled dlouhým ohniskem zepředu. Samotné závody mimo akce nabízí i po každém běhu vyhlašování vítězů. Bohužel, to trvá déle než závod. Výjimkou nebyly ani závody s jedním psem, to vám bylo napínavý… Všeho všudy, vidím dostihy chrtů jako nejzrádnější sport, co jsem kdy zkusil. Musím to časem napravit!